הייתי חיילת עילית בצבא הערפדים...
סוכנת הרג.
והייתי טובה בזה.
אבל נבגדתי.
ויקטור, המנהיג שלנו והערפד החזק ביותר...
לא היה המושיע שהוא שכנע אותי להאמין.
פתאום, בעלי ברית הפכו לאויבים.
זקני הערפדים שעליהם הגנתי בעבר רצו במותי.
ואז מצאתי את מייקל קורווין.
לא ערפד ולא לייקן, מייקל הפך ליצור בן כלאיים. היברידי.
השבנו מלחמה, הרגנו את זקני הערפדים.
אבל אז הכל השתנה.
נלכדתי, לא מודעת לכך שאני נושאת את ילדו של מייקל.
איב, בתנו...
ההיברידית הטהורה הראשונה שדמה יכול לסיים את המלחמה...
הפכה מבוקשת ביותר ע"י הערפדים והלייקנים כאחד.
האפשרות היחידה שלי הייתה להחביא אותה מפני העולם...
ומפניי, כך שאפילו אני לא אוכל להוביל אותם אליה.
הייתי חיילת עילית בצבא הערפדים.
האפשרות היחידה שלי הייתה להחביא אותה מפני העולם...
כך שאפילו אני לא אוכל להוביל אותם אליה.
חייתי יותר מדי.
עוד ירח חדש באלף שנים של ירחים חדשים...
וממש לא מעניין אותי לראות אותו.
אין לי כלום.
הקהילה שלי...
הבת שלי, אהובי, כולם אינם.
תחתכו אותה!
ובקרוב, יתכן, שגם אני אחדל להתקיים.
סלינה בדרך הנה!
גם הערפדים וגם הלייקנים מנסים לצוד אותי.
עכשיו אני דחויה, מנודה.
-תחסלו אותה! -תזכרו שהוא רוצה אותה בחיים!
אש!
קדימה, עכשיו, אש!
מאד קשה לעקוב אחרייך.
אני לא צריכה אותך.
-אבל, תודה. -שמעת משהו ממייקל?
-תפסיק לעקוב אחריי! -אני לא עוקב אחרייך.
אני מחפש את איב.
אני ממש האדם האחרון שיכול לעזור לך למצוא את הבת שלי.
סלינה, תקשיבי לי.
הלייקנים מתכננים לתקוף שוב. לא, זה שונה.
הם מאורגנים. יש להם מנהיג חדש. קוראים לו מריוס...
-אני סיימתי עם המלחמה הזאת. -אבל היא לא סיימה איתך.
הם יכלו להרוג אותך, אבל ברור לגמרי שהמשימה שלהם הייתה ללכוד אותך.
הדם של הבת שלך. זה הפרס הגדול...
ואם הם ימצאו אותה, אם הם ישתמשו בו, הכוח של מריוס יהיה בלתי מוגבל.
אז אני מקווה שהיא תישאר אבודה.
אני צריכה שתעביר מסר.
תנהם אם אתה מבין.
תמסור למריוס שלך...
אם הוא חושב שהוא יכול לחלץ ממני מידע כדי לאתר את בתי, אז הוא לא יכול.
אני לא יודעת איפה היא ואני לא רוצה לדעת.
מריוס ימצא אותך.
הבנת את המסר?
מה זה?
כבר ראית את זה פעם?
לא, אבל אנחנו חייבים לעקור את זה.
קדימה.
בראבו 1, עבור. רכב מתקרב.
-גישה אושרה. -תסגרו את השער.
סיסמה אושרה גישה לשער, לחצר
סריקת שטח מתחילה.
זכות גדולה היא לנו ששבת הביתה סוף סוף, אדוני.
סמירה מחכה לך בחדריה הפרטיים.
סמירה?
איפה קסיוס?
המועצה כולה תקבל את פניך, כמובן, אדוני...
אבל סמירה מבקשת כמה דקות.
-ושמך? -וארגה, אדוני.
אשתדל לזכור.
ותתנהגו בהתאם, בגלל הטרגדיה הזאת...
צאו.
תומס יקירי, עבר...
כמה זמן?
עשרות שנים.
איחוליי. הבנתי שזכית למושב במועצה.
אני כל כך גאה.
כל כך חבל שנסיבות חזרתך אינן חגיגיות יותר.
אומרים שהקהילה המערבית הושמדה כולה.
כן, זה נכון.
כמה טוב שהצלחת להימלט על נפשך.
אבל רבים לא הצליחו.
יותר מדי מתים מאנשינו.
כדי האפר האלה הם כל מה שנותר מקהילת בודפשט שלנו.
תנחומיי.
אנחנו מפסידים במלחמה, תומס.
אם נישאר במצב הזה נכחד בתוך חמש שנים.
קסיוס חושב כמוך?
הלייקנים התארגנו מחדש, הצטיידו והם נחושים לחסל אותנו.
אבל כאן אתם לבטח לגמרי מוגנים. הקהילה המזרחית היא מבצר.
אנחנו כבר לא הקהילה שאתה זוכר.
יש לנו עוד פחות סוכני הרג מבעבר.
לי נראה שאת מוקפת בצוערים חדשים.
טירונים שלא כשירים להילחם וגם מעטים מדי...
מכדי להדוף מתקפת לייקנים מסיבית.
מעולם לא הייתה מתקפת לייקנים מסיבית.
לפחות לא מתואמת.
מעולם לא היה מריוס.
אני מודה בכאב רב, שלראשונה בחיי...
אני באמת חוששת לעתידנו.
אז מה התכנית שלך?
סמירה, תמיד יש לך תכנית.
הרי ברור שלהעמדה התיאטרלית הקטנה הזו שלך יש מטרה.
אני לא קורא מחשבות.
תחלקי בטובך את הכבוד הראוי לערפד זקן וספרי לו למה הוא הוזמן אלייך.
סלינה.
קדימה. אנחנו צריכים להמשיך להתקדם.
יש בתים מוגנים הרבה יותר קרובים.
אמרתי לך, הם הרסו אותם. הכל אחרת עכשיו. קדימה.
אבל את חתמת על הצו לחסל אותה.
כמובן. אני מתעבת אותה. היא הרגה את ויקטור. אני הייתי סגניתו.
עד שהוא הכיר את סלינה.
אז את רוצה שהיא תצוד את מריוס?
אני רוצה שהיא תאמן את המגויסים...
כך שיהיו לנו 100 סוכני הרג שיצודו את מריוס.
קשה לי להאמין שהיא תסכים. הבת שלה היא הדבר היחיד שחשוב לה עכשיו.
איב, ההיברידית.
למרבה הצער, הנערה המסכנה היא חצי לייקנית.
הערפדים כאינסטינקט מתנשאים על הלייקנים, אבל הם לא פוחדים להתפתח.
בינתיים, אנחנו נרקבים מ-1,500 שנה...
של השטות הארורה הזאת שנקראת "טוהר הגזע".
והאירוניה היא שסלינה היא כנראה הטהורה מכולנו.
אז השמועה נכונה? היא צאצאה של קורווינוס?
היא מיוחדת.
היא החזירה את הבן שלי מן המתים.
הדם שלה הפעיל את הלב שלו מחדש.
בלתי אפשרי.
ראיתי את זה במו עיניי.
היא הצילה את חיי הבן שלי.
ויקטור ואמיליה...
זה לצד זה לנצח נצחים.
אמיליה הייתה מאד יקרה ללבך עד כמה שאני זוכרת.
אני צריכה אותך כבעל ברית.
היא לא תיקח את הסיכון לבוא הנה...
אלא אם המועצה כולה תזמין אותה.
ואין סיכוי שאני אצליח לשכנע אותם. קסיוס מאד מגונן על המסורת הישנה.
הוא בקושי סובל את העובדה שאני יושבת במועצה.
אבל אנחנו במצב נואש, תומס.
וזאת הסיבה שאתה חייב לשכנע את המועצה להזמין אותה.
הם מגיעים הלילה.
התראת שחר. 60 שניות לזריחה.
מריוס, מנהיגי הלהקה הגיעו ואמרתי להם לחכות לך בחדר המלחמה.
אני בטוח שהם מתקוטטים כמו כלבים. אני אטפל בזה. תודה.
טוב.
אז תגיד לי מה התכנית שלך. קדימה!
-פשוט תשתוק ואני אראה לך! -אז, קדימה.
תקשיבו לי.
נכתר אותם. זה מה שנעשה.
מהצד הזה ומהצד הזה. פשוט נכתר אותם ונאלץ אותם לצאת.
לכתר אותם? זאת התכנית שלך?
-זה לא יוביל לשום דבר. -הוא מתעצבן.
-שתוק! -די!
-אתה עבד? -לא.
אז אל תתנהג כמו עבד.
תביטו במפה הזאת.
מה אתם רואים? אתם רואים לייקנים נלחמים ביניהם על שיירים?
אני אגיד לכם מה אני רואה.
וולהינייה.
נורדגאו.
טורינייה. ניצחונות הלייקנים.
אני רואה ערפדים מתים, אני רואה אזורים שלמים נמחקים...
אבל לא נצליח להתקדם אם נריב בינינו.
אסור לנו לשקוט ולנוח...
עד שנהרוס את המקלט האחרון שלהם.
יחד, אנחנו חזקים.
וכשנשיג את דמה של הנערה ההיברידית...
נהיה בלתי מנוצחים.
גרגור.
חזרת לבד.
הפתיעו אותנו.
-היא חסה על חיי. -למה?
כדי להעביר מסר.
היא רוצה שתדע שהבת שלה נעלמה לנצח.
לעולם לא תוכל למצוא אותה...
כי אפילו סלינה לא יודעת איפה היא מסתתרת.
אתה מאמין לה?
שתלתי שבב מעקב במלווה שלה.
טוב...
זה אומר שאתה לא לגמרי חדל אישים.
תשתדל לא לזוז.
-מה זה? -סוג של קליע.
זה מתחפר בך יותר מהר מקצב ההחלמה שלך.
-יש לו הנעה עצמית. -זה מה שניסיתי להגיד לך.
הלייקנים האלה מתוחכמים.
אני לא יודעת אם אצליח להסיר אותו בזמן.
לפחות תנסי להישמע מעודדת.
אני אשתדל לא להרוג אותך.
ניאלץ להסתפק בזה.
למי אתה מבקש מאיתנו להעניק מקלט בטוח וחנינה?
-לסלינה סוכנת ההרג. -אותה סלינה שרצחה את ויקטור?
קסיוס, אני לא זקוק לתזכורת על מה שהיא עשתה.
תתבייש לך, אדוני.
אני לא מוכן ששמה יושמע שוב.
קסיוס, אני שותפה לזעם שלך.
מה עלה בדעתך?
אם לא נפעל בנחישות, המלחמה תגיע לשעריכם בתוך שבועיים.
ובדיוק שם היא גם תישאר.
לא קיימת להקת לייקנים שתעז לתקוף את הקהילה שלנו.
אמצעי ההגנה שלנו יקרעו אותם לגזרים.
להקת לייקנים רגילה, יתכן...
אבל מריוס קיבץ כוח גדול הרבה יותר מכל...
הפרזה בלתי מבוססת.
אתם צריכים את סלינה.
המיומנות שלה, כושר המנהיגות שלה, ההיכרות האינטימית שלה עם הלייקנים.
ואין מתחרים לכישורי הלחימה שלה.
הוא צודק. היא סוכנת ההרג הקטלנית ביותר שהייתה לנו אי פעם.
אבל היא הרגה אחד מבני מינה.
לא רק החזק והמכובד ביותר מבין זקני הקהילה...
אלא מגינה, שאהב אותה כמו בת.
אי אפשר לתת בה אמון.
היא נשפטה. אולי היא יכולה גם לכפר על מעשיה.
כואב לי לומר את זה, אבל תומס צודק.
אין עוד לוחם שהוכיח את עצמו כמוה בקרב.
היא תהיה נכס חשוב ביותר בקרב שלנו נגד מריוס.
אולי אפילו הגורם המכריע שיבטיח את ניצחוננו.
אם היא תאותר...
ותקבל דריסת רגל בקהילה היקרה הזו...
את, סמירה, באופן אישי, אחראית מבחינתי לפקח עליה.
כמובן.
חדירה. חדירה. חדירה.
מי שלח אותך?
תוריד את הנשק.
איך מצאת אותנו?
לא נשארו הרבה בתים מוגנים.
הלייקנים הקלו עלינו.
מועצת הקהילה המזרחית שלחה אותי להביא אותך אלינו.
-למשפט? -לא. לביטחונך ולביטחוננו.
את לא יכולה לצפות ממני להאמין לזה.
כל אחד ואחד מאנשי המועצה חתם על צו החיסול שלי.
-הזמנים משתנים. -לא הערפדים.
זה מאבא שלך.
זה אמיתי?
זה החותם שלו, כתב היד שלו.
המועצה הציעה לחון אותך והעניקה לשנינו מקום מפלט.
-למה? -מריוס.
חברי המועצה מבקשים בהכנעה...
שתאמני אותנו כדי שנביס אותו ואת צבאו.
קדימה. האות מגיע מהכיוון הזה.
תקשיבי, אני מבין שאת לא ששה לזה...
אבל כאורחי המועצה נהיה מוגנים חוקית.
אבא שלי לא היה משקר והוא לא שומר טינה.
-גם הוא לא אהב את ויקטור. -חדירה. חדירה.
לייקנים.
אנחנו חייבים לעזוב.
את צריכה לקבל את הצעת המועצה, למען איב.
-איב לא רוצה את עזרתי. -אני יודע שאת רוצה להגן עליה.
ואם נשמיד את מריוס, נשמיד את האיום הגדול ביותר על שלומה.
עכשיו.
מריוס.
הרגע החמצנו אותם.
אני לא מוכן לשמוע שוב את המילה הזאת.
או שהיא בידינו או שאין לנו כלום.
אתה מבין?
-אתה מבין? -כן.
טנגו-צ'ארלי מתקרב.
הרדיוס מאובטח.
-ברוכה הבאה. -באמת?
כל משאבי הקהילה שלנו ואמצעי הלחימה שלה לרשותך...
על מנת שתהפכי את הטירונים האלה לסוכני הרג הראויים לשמך.
וארגה יהיה יד-ימינך. הוא מכיר את כל נקודות החוזק והחולשה שלנו.
הוא שיאן הרג הלייקנים שלנו, עם למעלה מ-40 הרוגים ודאיים.
לכבוד לי.
-דיויד, ברוך הבא. -תודה.
ולציון הגעתם הבטוחה של אורחינו...
ארגנתי מסיבה קטנה בגן החורף.
-ממש אין צורך. תודה. -שטויות.
תמיד יש צורך להתענג.
בעתות מלחמה...
הקהילה הזו זקוקה לחגיגות.
הגעתם של תומס, דיויד וסלינה...
היא בהחלט סיבה למסיבה.
לחיי כולנו.
מאד נדיב מצדך להציע לנו מקלט, סמירה. תודה.
העונג כולו שלי.
זה נכון שהדם שלה החזיר אותך לחיים?
כן, זה נכון. אני חייב לה הכל.
אבל אם תסלחי לי, אבא שלי מבקש להיוועץ בי.
תומס תמיד היה כל כך משעמם.
סמירה ממש מגלה בך עניין.
זה ממש לא הדדי.
אנחנו זקוקים להגנתה.
להפך, אני חושב שאני זקוק להגנה מפניה.
קרב פסט.
חשבנו שזה יהיה הקרב שישים קץ למלחמה, העימות הסופי...
אבל אנחנו עדיין כאן.
אני מקווה שאתה רואה את הצעת המחילה שלי לסלינה כמו שהיא באמת.
מחילה זה המעט שיכולת להציע לה אחרי שסחרתם בבתה עם הלייקנים.
איבדתי כל כך הרבה במלחמה הזו.
תאמין לי, כל אלה שאכזבתי עדיין רודפים אותי.
אז אתה חייב לעזור לי להגן עליה.
היא איבדה הרבה יותר ממה שנוכל לתאר לעצמנו.
והיא חשובה לי.
מריוס נמצא שם אי שם...
כולו עלבון כלבי, מתכנן את הבסתנו.
אנחנו לא זקוקים לסלינה שתשמיד אותו.
-אני יותר ממסוגל לכך. -לא, וארגה, אתה רק בסדר.
למזלנו אנחנו לא נאלצים לסמוך על כישוריך כדי לשרוד.
זאת, שותפי בין הסדינים...
המתוק וחסר הדמיון, המומחיות שלי.
-אני חושב שאת צריכה... -אל תחשוב, וארגה, שלא תיפצע.
יש דרכים אחרות להוכיח את מסירותך.
פיסה אחר פיסה עדינה...
והתצרף יושלם.
אל תכוונו למקום שהלייקן נמצא בו, תצפו את התנהגותו.
ותזכרו, הלייקן הכי פגיע כשהוא בדמות הזאב שלו.
-מה? -זה לא הגיוני.
כשהם בדמות הזאב, הם לא יכולים להשתמש בנשק...
והחשיבה שלהם נעשית הרבה יותר פרימיטיבית, מונעת רק ע"י התאווה לדם.
-כמה הרגת? -אני לא סופרת.
אני מגבירה את מהירות הלייקן ב-20 אחוז.
תמשיכו בבקשה.
הלהקה שלי בדקה את שטח הקהילה המזרחית בחיפוש אחר נקודות תורפה...
ואין כאלו.
וכל מתקפה ישירה תפעיל את הנעילה,
שתהפוך את המתחם לבלתי חדיר לחלוטין.
גם אם נצליח לפרוץ פנימה מבלי שנאבד 90 אחוז מכוחותינו...
יש להם נקודות נסיגה שיכולות...
-זה מוכן? -כן.
כשדם ההיברידית יהיה בידינו, נתקוף את הקהילה המזרחית.
תמצאו את סלינה ונוכל למצוא את בתה.
המצאה שלי.
אחד הדברים הראשונים שסוכן הרג חייב ללמוד הוא איך ללחום במרחב סגור.
כמובן שהדבר היחיד שחסר באימון הזה הוא היכולת לחזות מראש את הדברים.
אולי תואילי לתת לתלמידים שלי...
או בעצם לתלמידים שלך, שיעור בהיעדר היכולת לחזות את הדברים מראש.
מעבר לכך שיהיה לנו לכבוד, זה יהיה מרכיב יקר לאין שיעור באימוניהם.
-אני לא... -בבקשה.
עד כאן.
תתקבצו כולכם. אנחנו הולכים ללמד אתכם...
את טבעו האמיתי של הלוחם הלייקני.
לטובת השיעור הזה, האורחת המכובדת שלנו סלינה...
תהיה בתפקיד סוכנת ההרג המגינה באומץ על מבצרנו...
ואני אקח עליי את תפקיד הרע הלייקני...
שבא להחריב אותו.
קודם הגברת.
מרשים.
קדימה.
לילה טוב.
הערב למדנו שאסור לסמוך על כך שיריבך יילחם בהוגנות ובכבוד.
הם לייקנים, אין להם כבוד.
אל תזוז.
סולנום.
הוא מתעלק על תאי הערפד, והוא קטלני בדרך כלל.
אבל באשה עם כוח כמו שלה, יהיה רק כאב ולאחריו שיתוק.
אני אהרוג אותך.
כדורי אולטרה-סגול.
באמת חשבת שאסלח לך על כך שהרגת את ויקטור?
וארגה, קיבלת פקודות.
וארגה.
אני לא צריכה אותך לאימון סוכני הרג.
בשביל זה יש לי את וארגה.
כל מה שאני צריכה כדי לשלוט בקהילה הזו ולשים קץ להתקדמות הלייקנים...
זה הדם שלך.
מה עם הגופות?
תפעיל את האזעקה.
תוודא שחברי המועצה יגלו את הגופות.
הוכחה מכרעת...
לזוועה שסלינה ביצעה.
הייתה חדירה.
-אנחנו חייבים למצוא את סלינה. -תתרחקו מכאן. בהוראת סמירה.
זוזו הצידה.
דיויד.
בוא.
יש יותר מדרך אחת להתנהל במבצר הזה.
אמיליה יצרה את המעברים האלה לפני מאות שנים.
-לאן זה מוביל? -לחדרים הפרטיים...
כולל אלה של סמירה.
מה הם עשו לה?
מקינה סאנגווינם אקזאורי.
הקזת דם.
סמירה רוצה את הנכס היקר ביותר של סלינה.
-זה יהרוג אותה. -בסופו של דבר, כן...
אבל הסבל יהיה ארוך.
תראה.
המתקן הזה אמור לפעור את העורקים רחב ככל האפשר.
אם לא נהיה מאד זהירים, נזיק לה יותר משנועיל.
בזהירות.
זה שלה?
כן. סלינה משתמשת רק בנשק המסוים הזה.
בוגדת מוכרת בין כתלינו.
זה בדיוק מה שצפיתי...
ומה שהבטחת לי שתמנעי.
דמם על ידייך.
-אדוני, עשיתי הכל... -אל תדברי אליי.
לא יהיו רחמים. אני רוצה שירדפו אותה עד קצה העולם.
יבוצע.
ואני רוצה שהיא תילכד בחיים.
ברור?
לחלוטין.
-הזמן הולך ואוזל. -זהו. קח אותה.
אתה חייב ללכת צפונה. לצפון הרחוק. ואר דוהר.
לא.
-אב ובנו שותפים לבגידה. -תמשיך עם סלינה.
אני אתמודד איתם.
קדימה.
לך! עכשיו!
לא!
התראת שחר. 60 שניות לזריחה.
לך. השמש תשרוף אותך לאפר בחוץ...
או שתוכל למות בכבוד מסוים כאן בפנים.
הם מסוגלים ללכת בשמש...
את צריכה הזנה. איבדת יותר מדי דם.
הילדה ההיא... כיוון שהוא עזר לילדה ההיא שלך.
הבן שלי מת. מת.
דיויד.
קח אותה עכשיו. אתה חייב ללכת צפונה. ואר דוהר.
לך! עכשיו!
תודה.
אני מאד מצטערת שאיבדת את אבא שלך.
הוא נלחם בגבורה.
זה מוזר לאבד מישהו שאתה מרגיש שבעצם מעולם לא הכרת.
זה מה שאני מרגיש בקשר לאמא שלי.
אין לי כמעט שום זיכרון ממנה.
ולי מאיב.
לא רציתי אותה.
לא הכרתי אותה. ועכשיו איבדתי אותה.
למה את מתעקשת להגיד שאיבדת אותה?
היא הכריחה אותי להבטיח לה שלעולם לא אחפש אותה...
ושלעולם לא אראה בעצמי אמא לבת.
והיא צדקה.
שום דבר טוב לא קורה לאלה שאני אוהבת.
את משפחה...
ואת כל מה שנשאר לי.
אז אתה באמת בצרה.
את צריכה לנוח.
ברור לגמרי שסלינה מתואמת עם הלייקנים.
תומס ודיויד שיתפו פעולה בבגידה בנו.
הם הלכו בשמש. זאת כשלעצמה הוכחה למזימה לייקנית.
סלינה חייבת להימחק מדפי ההיסטוריה הגאה שלנו.
אלקסיה.
-אנחנו ננקום על מתינו. -תוודאי שזה אכן יקרה.
באיזו כמות של סולנום השתמשת?
-חשבתי שעדיף לנקוט... -וארגה, לא אמרתי לך לא לחשוב?
הרעל יתפוגג.
אני צריכה את הדם הזה נקי ואני צריכה אותו עכשיו.
אי אפשר להאיץ את התהליך.
הוא חייב להתנהל בקצב שלו.
זה הרכב, אין ספק...
אבל אין פה שום סימן שנוכל להסיק ממנו לאן הם הלכו.
תתפרשו בכל העיר. תחפשו בכל מקום.
הרכבת ברציף 4 הגיעה לתחנה הסופית.
צפונה.
אני אהיה יותר חזקה...
מקסיוס...
ומכל ערפד אחר בקהילה הזאת.
-יש חדשות מהחיפוש? -סלינה ודיויד פנו צפונה.
-ברור. -הוד מעלתך?
הם יימלטו אל הקהילה היחידה שנותרה שתספק להם מקלט בטוח,
ואר דוהר, המבצר הנורדי.
אבל ואר דוהר הוא רק אגדה.
לא הייתי מעלה אותו לדרגת חשיבות שכזאת.
זה מאחז קפוא, קודר ומלא פחדנים עלובים אוהבי-שלום.
את מדברת כאילו היית שם.
איפה לדעתך הייתי כשוויקטור בזבז שנים עם סלינה?
תכיני את עצמך.
זה מסע ארוך ואני צריכה שתעשי אותו לבדך.
אני חייבת לוודא שהבוגדת נמצאת שם...
לפני שאסתכן בשליחת יחידה שלמה של סוכני הרג כל כך רחוק מהבית.
את צריכה להיות יותר זהירה.
אתה צריך להיות יותר עדין.
-מצאת את סלינה? -כן. היא בדרך לקהילה הנורדית.
סיכנתי הכל בשביל זה...
בשבילך, בשבילנו.
אני יודע, אהובתי.
התאווה של סמירה לכוח הולכת ומעבירה אותה על דעתה.
חייבים לעצור אותה...
ועם כל יום שעובר אני פוחדת יותר ממה שהיא תעשה אם נתגלה.
אני לא יכול לתקוף את הקהילה המזרחית בלי דמה של ההיברידית.
הם חזקים מדי, אפילו לשבט שלי.
סלינה...
היא המפתח לעתידם של הלייקנים ושל הערפדים כאחד.
אתה תקבל אותה.
ואר דוהר נמצא מאחורי הרכס הזה.
איפה כולם?
צופים.
באנו לבקש מקלט, לא להילחם.
אם כך באתם למקום הנכון.
שמי לינה.
בואו אחריי.
מה זה היה?
טריק כלשהו.
את בוודאי סלינה.
האם סוכנת ההרג האדירה באמת באה בשלום?
נכון.
-ומה איתו? -זהו דיויד, בנו של תומס.
שאותו לא ראיתי הרבה, הרבה שנים.
אני מתנצל על תשומת הלב המופרזת.
לא מגיעים אלינו הרבה אורחים, במכוון.
אנחנו עושים כרצוננו, לא מה שאחרים היו רוצים שנעשה.
ומה עם הלייקנים?
אנחנו מרוחקים מדי מבחינתם, וגם אם הם היו מתעניינים בנו...
האקלים שלנו מהווה מכשול רציני לבעלי דם חם.
הקהילה הזו לא הייתי קיימת אלמלא חסדיה של אמך.
-הכרת את אמא שלי? -כמו כל הערפדים, ילדי.
לא. אמא שלי הייתה ממעמד נחות. היא מתה כשילדה אותי.
אתה תגלה שמדובר בתרמית, שנועדה להבטיח את שלום השושלת האמיתית.
-היא עוד חיה? -לא.
ומותה היה מהלומה נוראה לבני מיננו.
טקס האבל שקיימנו נמשך חודש שלם.
כבוד שכזה שמור בדרך כלל לאצולה,
-לבכירי העדה. -כן.
-אמיליה. -כן.
איך יתכן שבכירת העדה הייתה אמא שלי ולי זה לא נאמר?
יש לי משהו בשבילך.
היצירה הנהדרת ביותר של אביך, יצוקה בכסף.
הלייקנים יתכווצו בפחד רק כשיראו אותה.
יפהפייה.
תומס ידע שיום אחד יכתרו אותך אויבים משני הצדדים...
והוא צדק.
דיויד, משמעות הדבר היא שאתה היורש החוקי של הקהילה המזרחית.
אמך ואביך שהו חודשים רבים בין החומות הבטוחות הללו.
ויקטור החל לחשוד.
ואז אביך הבריח אותך מכאן...
לפני שסמירה הגיעה עם כוחותיה.
-ומה קרה לאמא שלי? -היא חזרה לקהילה המזרחית.
האור בעיניה...
אל תנסה להמציא לכבודה מות קדושים מסוג כלשהו.
אני מעדיף את האמת על ההחלטה שלה.
היא נטשה את בנה היחיד לטובת המועצה היקרה שלה.
-קח אותה. -דיויד.
דיויד.
אמיליה ביקשה שאתן לו את זה.
מה אתה צריך?
כלום. אני רק צריך שיניחו לי.
כן, אני מכירה את ההרגשה.
למה אבא שלי לא סיפר לי על אמא שלי?
לא הכרתי טוב את אבא שלך,
אבל אני יודעת שהפחד הגדול ביותר שלו היה לאבד אותך.
זאת כנראה הקללה של כל הורה לאכזב את ילדו.
-את לפחות נלחמת למען הילדה שלך. -כן, והפסדתי.
אתה משושלת טהורת-דם, דיויד. אמא שלך הייתה מבכירי העדה.
הייתה סיבה לכך שהוריך שמרו על ביטחונך.
הם הגנו עליך כדי שיום אחד תוכל להנהיג.
אמא שלך השאירה לך מתנה.
מאד יפה מצדך, אבל אני לא צריך תכשיטים.
הטבעת הזאת היא לא המתנה.
היא מכילה בתוכה את המתנה.
אהבת אם...
טיפה אחת מדמה.
אולי זה יעזור לך להחליט.
הגעת בדיוק בזמן. תתקרבי.
-מה זה? -ואליסה, מקום הביניים.
-היא מתה? -לא.
היא...
מתהווה. היא נטלה רעל. זה מאפשר לה לבקר בעולם הקדוש.
כשהיא תחזור, היא תראה את העולם בעיניים חדשות.
אני לא מבינה מה זה.
אנחנו יודעים מזה זמן רב שלא רק העולם הזה קיים.
כשאבא שלי הביא אותי הנה בפעם הראשונה...
הרגשתי כמו שאת מרגישה עכשיו...
אבל מאז ביקרתי פעמים רבות בעולם הקדוש.
עיניי ראו מעבר לפני השטח של דברים רבים כל כך.
-אני רואה הרבה בך. -למשל?
אני רואה שאהבת לייקן, הרגת ערפד בכיר...
-וילדת... -עצרי.
אני רואה שאיבדת את בתך...
ועד כמה זה מכאיב לך עמוק בתוכך, במקום שבו תמיד תסתירי את זה.
היא ילדה מיוחדת. קרבות רבים יתנהלו בגללה...
ויסתיימו בתבוסה.
-מה עוד את רואה? -קדרות, כזו שנוגעת בכולנו.
אם את רוצה לשמור על ביטחונה...
תצטרכי ללכת הרבה יותר רחוק...
מכפי שלוחם ברמתך הלך אי פעם.
ראיתי כל כך הרבה מלחמות...
כל כך הרבה הרג.
-אני לא מסוגלת לעמוד בזה יותר. -השלווה שתרגישי כאן היא אמיתית.
היא מחלחלת לתוך עורך ומביאה נחמה לנשמתך.
תספרי לי על העולם הקדוש.
המים הם השביל.
אמיליה!
קראתי לבן שלנו דיויד.
דיויד.
יום אחד, אתה תבין.
אני כל כך מצטערת.
לייקנים! תפעילו את האזעקה! תסגרו את הדלתות!
קדימה!
בדיוק כשדיברתי על שלום ועל שלווה, המלחמה באה אחרייך לכאן.
תגני על שלך. אני חייבת למצוא את דיויד.
-אנחנו חייבים להוציא אותך מכאן. -לא. אנחנו הובלנו הנה את הלייקנים.
אנחנו לא יכולים לתת לאנשים האלה למות.
רוץ!
מכאן.
לכו מסביב מכאן.
הנה היא.
טפיל שכמוך. תעשה את זה כבר.
מריוס.
סוף סוף.
מימינך!
ציפיתי ממך ליותר.
תגידי לי איפה הבת שלך.
אני לא יודעת.
סלינה...
אני רק רוצה את הדם שלה.
רק היא יכולה לסיים את המלחמה הזאת.
אני נותן לך את המילה שלי...
היא לא תיהרג.
מה אתה?
תגידי לו איפה היא וכל הטבח הזה יסתיים לנצח.
אני לא יודעת.
שקרים.
הם נעלמו.
מייקל.
שחררתי אותך.
תביטי בעיניים.
מי אני? את יודעת מי אני?
-הבת שלי. -אני לא רוצה אותך.
אל תחפשי אותי.
היא אומרת את האמת.
היא לא יודעת.
זמני תם.
הם נסוגים.
לא נשאר לי הרבה זמן.
אנחנו חייבים לתקוף את הקהילה המזרחית עכשיו.
את יודעת מה את חייבת לעשות.
המים הם השביל.
סלינה.
השבח ליום...
כשיסתיים.
השבח לקרח...
כשלא יפשיר.
השבח לחרב...
כשתהרוג.
השבח לחיים...
שאותם חיו.
הגיע הרגע.
כוח...
דבר כל כך פשוט וכל כך מפתה.
או שיש לך את כולו או שאין לך כלום.
מרתק.
המים הם השביל.
כדאי שתישאר כאן, דיויד.
זה יוכל להיות ביתך.
מריוס יצא מזרחה. עכשיו שום דבר לא יעצור אותו...
ואנשיי מכותרים באויבים מכל הצדדים.
איך אני יכול להישאר כאן ולחיות כשהם מתים?
הם צריכים מנהיג.
השער מאובטח.
שטח המתחם נקי.
התגעגעת אלי?
-השער המזרחי נקי. -השער המערבי נקי.
סריקת שטח מתבצעת.
מערכת אבטחה מושבתת
גישה הותרה.
איזה חדשות את מביאה?
טבח.
הלייקנים תקפו את מבצר ואר דוהר.
הלייקנים בצפון.
הקהילה הנורדית הופתעה לחלוטין.
-עשרות ערפדים נהרגו. -סלינה ביניהם?
מתה. מריוס עצמו הרג אותה.
הצרות רודפות אחרי סלינה, לכל מקום שהיא מגיעה אליו.
-מה עם דיויד? -אני לא יודעת.
חבל שלא הגעתי יותר מוקדם. אולי הייתי יכולה לעזור איכשהו.
עזרת בכל כך הרבה דרכים.
עשית בדיוק מה שקיוויתי ותכננתי, אם לא למעלה מזה.
המידע הוא כוח...
ואני אוספת אותו בלהט רב.
תודה שהובלת את מריוס לקהילה הנורדית.
המאהב הלייקני שלך...
בוודאי מתענג על ההצלחה הרגעית שלו.
חשבת שאני לא יודעת.
ילדה טיפשה.
התראת שחר. 60 שניות לזריחה.
הפורענות הלייקנית השמידה קהילה שלמה.
אם נתחבא בין החומות הללו זה רק יגדיל את יתרונם.
לא נוכל להביא את המלחמה אל מריוס.
האם עלינו להתכווץ מפוחדים בין החומות הללו...
בזמן שהוא יחסל אותנו בזה אחר זה?
תרסני את ההערות המתסיסות שלך, סמירה.
המבצר הזה החזיק מעמד 15 מאות והוא יחזיק מעמד עוד 15.
קיוויתי שתפגין עוצמה...
למרות שהייתי מתפשרת על מיומנות כלשהי.
טעיתי.
מה זה אמור להביע?
אם המועצה הזו חלשה מדי כדי לפעול, מחובתי לעשות זאת.
אתם משוחררים מכל חובותיכם כחברי מועצה החל ברגע זה.
הבוגד חזר.
איזו טיפשות מצדך להראות את פרצופך כאן.
אני אדאג שתשלמי על מה שעשית, סמירה.
מריוס וצבאו בדרך לכאן עכשיו.
-באתי להציל את האנשים שלי. -האנשים שלך?
תהרגו אותו. תהרגו אותו.
את שואפת להיות מגינת השושלת שלך...
ובכל זאת הרגת את בני מינך ברדיפת הכוח שלך. זה יסתיים עכשיו.
אני דיויד, בנה של הבכירה הגדולה, אמיליה...
ואני היורש החוקי של הקהילה הזאת.
לאמיליה לא היה בן.
כן, והיא צפתה שתביעתי תיתקל בהתנגדות.
למועצה.
אמיליה.
תביעתו היא אמת.
דיויד הוא אחרון טהורי הדם.
לא רלוונטי. אנחנו עולים עליך גם במספר וגם בנשק.
וארגה, הפקודות שלך עומדות בעינן. תהרוג אותו.
-אמרתי, "תהרוג אותו". -לא.
-נשבעת לשרת אותי. -נשבעתי להגן על מנהיג הבית הזה.
אותרה חדירה.
-מערכת אבטחה הופעלה. -לייקנים!
הם כאן.
תנעלו אותה עד שהמועצה תוכל להעמיד אותה למשפט.
היא בכל זאת קיבלה את המלחמה הארורה שלה.
וארגה, עדיין ניתן לסלוח לך.
ותחסמו לה גם את הפה.
קדימה, תזיזו את המשאית.
שימרו על האגפים.
קדימה!
עוד שלושה.
תשמרו על העמדות שלכם.
-במדרגות! -תמשיכו לירות!
-לאחור! -לסגת!
מאחורי המעקות!
תחסלו אותם!
-קדימה! -רוצו, רוצו, רוצו!
קדימה!
לעזאזל.
היכון לירי!
אש!
תסתתרו מהאור!
רוצו!
קדימה!
תירו, תירו, תירו!
לא יתכן.
-ראיתי אותך מתה. -אני כאן.
והבאתי תגבורת.
הם רבים מדי.
כבר הרגתי אותך.
מריוס!
-מריוס. -בבקשה.
חבל שאבא שלך לא יזכה לראות את זה.
החלום המגוחך שלו שאתה תמשול בקהילה...
יהיה בדיוק מה שיהרוג אותך.
החטאת.
זה עבד!
-אני אחד מכם! -לא! לא!
אתה הרגת את מייקל.
זה מה שנשאר ממנו.
את משפחה ואת כל מה שנשאר לי.
את לא יודעת מי אני?
המנהיג שלכם מת.
קחו את הפצועים שלכם ולכו.
לכו!
ניהלנו את הקרבות הגדולים ביותר שלנו בשעתנו האפלה ביותר.
אחרי מאות שנים של מלחמה בין הערפדים ללייקנים...
סוף סוף הגיע הזמן לשלום.
שוב אנחנו נאלצים לטפל בפצועינו...
לכבד את חללינו.
על שתי הקהילות האחרונות שלנו לאזור כוח ולהתאחד...
להחלים ולקום מן האפר.
המסע שלי השלים מעגל מלא.
פעם הייתי מנודה, היום אני אחת משלושת הבכירים הנבחרים.
ממעמד של ניצודה, אל הכבוד הגדול ביותר.
חייתי 1,000 שנים.
יתכן שאחיה עוד 1,000 נוספות...
או אולי אמות מחר.
אבל אינני מפחדת יותר מהמוות...
כי כבר חוויתי אותו פעם.
נולדתי מחדש ועיניי נפקחו אל העולם הקדוש...
ואל ההבטחה הגלומה בעתיד לבוא.
אין התחלה.
אין סוף.
יש רק התהוות.
תרגום כותרות עמירה שגב